London 1802
Vi passer vognen Deres.
Er det Deres datter, madame?
Jeg tar henne.
Halvdelen i kontanter og resten i obligasjoner.
Selger du meg til høystbydende? Han er en lord, men allikevel.
Hvorfor i allverden ikke? Vi kan ikke trosse den gode tone.
God dag, min herre. Var det noe?
... en lord med 30 000 ...
Kommer jeg ubeleilig? Jeg kommer for å se det igjen.
- Jeg kan komme igjen senere. - Det trengs ikke. Det er her.
"Den forrådte uskyld".
Bare se så lenge De vil.
- Og prisen? - 4 guinea.
Det koster de alle sammen.
Ikke det bildet. Det koster 10. "Forrådt uskyld" koster 10 guinea.
- Det er for dyrt, lille frøken. - Javel.
Min avdøde hustru sto modell. Barnet vil ikke skilles fra bildet.
Hvis jeg gir 10 guinea for bildet av mor, blir du glad da?
Nei. Men så mye kan vi ikke avslå.
Javel. Da sier vi 10 guinea.
- Det er meget vennlig av Dem. - Farvel, mr. Sharp.
Barnehjemmet tar henne gjerne, men hun kan vel gjøre nytte her.
Begge foreldrene er døde, så ingen vil ha innvendinger.
De kan gjøre med henne som De vil.
- Og hun snakker godt fransk? - Flytende.
Hennes mor var fra Paris. En operapike.
Er det slik det har seg?
Vi snakker ikke mer om det.
Farvel, miss Sedley. De vil gjøre ære på oss.
Med Johnsons store ordbok ønsker vi Dem lykke til.
Takk, miss Pinkerton.
Har du ryddet opp i biblioteket? Og alle notene er lagt vekk?
- Har du feid kontoret ordentlig? - Ja. Og for siste gang.
Vær ikke for sikker på det. Livet kan være uforutsigelig.
Ja, det håper jeg sannelig.
Ikke fatter jeg at du foretrekker å bli guvernante på landet.
- Begriper De ikke det? - Du er rede til å forlate oss?
Enhver slave ønsker å flykte hvis det går, din dumme ku.
Det gleder meg. Farvel, miss Sharp.
Farvel!
Miss Pinkerton ...
Får ikke jeg også en ordbok?
Vær så god. Anse den som symbol på dannelsen vi har bibrakt deg.
Det kan De tro jeg vil.
Gamle røya. Hun vil ikke innrømme at hun ikke forstår et ord fransk.
Leve Frankrike! Leve Napoleon!
Hvordan kan du være så hevngjerrig?
I alle år var du den eneste som behandlet meg godt.
Hevnen er kanskje ondskapsfull, men springer ut av naturlig trang.
Kanskje. Men det får du ikke meg til å innrømme.
Å blås. La oss heller snakke om mine dyrebare uke i frihet.
Først skal jeg danne meg et inntrykk av kaptein Osborne.
- Den plikten tar jeg svært alvorlig. - Det blir nemt. George er perfekt.
Det har han å være. Og far og mor? Jeg er litt nervøs.
Bare vær deg selv, så vil alle elske deg. Det gjør jeg.
- Fortell meg mer om din bror. - Jos?
Det er ikke mer å si. Han er hjemme fra India på permisjon.
Det er en fin stilling. Den har gjort ham rik.
Men jeg er redd han er ensom.
Bare han fant seg en kone.
Og hvilke barn skal du undervise, miss Sharp?
Sir Pitt Crawleys døtre på Queen's Crawley.
En av Hampshires fineste herrer, har jeg latt meg fortelle.
Han er ikke så fremtredende at vi har hørt om ham.
- Kjenner du landsdelen? - Nei, men det skremmer meg ikke.
- Jeg er begeistret for nye steder. - Er du?
Javisst. Jeg misunner menn, som kan utforske verden.
Ville du gjerne reise til India?
India! Det er ikke noe land jeg heller ville se.
Delhis palasser, Taj Mahal, likbålene ...
- Du har kanskje studert India, - Ikke så inngående som jeg ville.
Alle Østens dufter og smaksinntrykk fascinerer meg.
Hvis du virkelig har det sånn ... Biju, hent en tallerken.
Vær forsiktig, Becky. Karryretter brenner i munnen.
Nå, miss Sharp. Hva syns du om din første bit av India?
Deilig.
Du milde, miss Sharp. Du har jo en engels stemme.
Ja, du burde ta sangtimer.
Kaptein Dobbin!
- Er ikke George med? - Hvor er min kjære gudsønn?
George beklager han ikke kunne komme. Arbeid oppholder ham.
Han kommer da til Vauxhalls skogtur i morgen, hva?
Den vil han ikke gå glipp av for noe i verden.
Kom i seng nå.
Nå må du være ferdig med alle de kjedelige tallene.
Gid jeg var.
Gid Jos ikke tok henne med på den tåpelige skogturen.
Han blir bare full og sier noe dumt, hvis hun slår klørne i ham.
Jos velger brud selv. Hun har ikke formue, men det hadde jo ikke du.
Heller henne enn en svart mrs. Sedley fra Kabulistan -
- og en flokk svartmuskede barnebarn.
George ... din Amelia venter deg.
Ja da, Dobbs.
Det er fint med evig hengivenhet, men det øker jo ikke spenningen.
Nå, hvordan er den lille snylteren av en guvernante?
Amelia, miss Sharp ... Trå varsomt.
- Og der har vi ham. George. - Min kjære Amelia.
Ord kan ikke beskrive hvor mye Becky har gledet seg til dette.
Jeg vil bare forsikre meg at De er god nok for Amelia.
Hvem avgjør om jeg er det? Gjør du?
- Becky mente bare ... - Kom, miss Becky.
Får jeg vise deg paviljongen og delikatessene jeg har med?
De får vise meg akkurat hva De vil, mr. Sedley.
Hun bare spøker.
Guvernanter skal ikke gjøre seg morsomme på min bekostning.
Miss Sharp, da! Miss Sharp!
Jeg trodde jeg skulle holde garnet, ikke bli lagt i slavelenker.
Vås, mr. Sedley. Sitt nå stille, ellers får jeg aldri viklet Dem ut.
Jeg overgir meg. Jeg er din fange.
Ved det minste ord setter jeg Dem fri.
Hvorfor skulle jeg noen gang ønske det?
- Bare ikke Jos blir helt forgapt. - Becky er min venninne, George.
Jeg ville ønsket henne velkommen, og det håper jeg også du ville.
Kjære miss Sharp ...
... du skal få den.
Deres vakre fugl? Det kan jeg da ikke ta imot.
Du sier du elsker alt som kommer fra India.
Ta ham. Han er min ambassadør.
Hei, lille venn.
- Amelia! - Nå?
Han kalte meg "kjære" to ganger, og han klemte hånden min.
Og se! Han ga meg sin elskede fugl.
- Det er sikkert et godt tegn! - Ja!
Kjenn hvordan hjertet mitt banker.
Hva har du tenkt deg med den lille guvernanten?
- Jeg tenkte jo ... - Jos. Du har glemt hvordan det er.
Tror du at medlemmene i klubben lar sine koner omgås guvernanter?
Alvorlig talt, Jos. Hvis jeg skal gifte meg med søsteren din...
"Hvis" ...?
Hva i allverden snakker de om? Kan du gjette det?
Ja. Jeg kan antageligvis det.
Hvem vet, Becky?
-Aldri så galt at det ikke er godt. - Men langt mere gal, så langt.
Lykke til.
Vær så god. Det er til deg.
Det er et av fars malerier. Jeg har ikke annet å gi deg.
- Det kan jeg ikke ta mot. - Ta det. Du skal ha det.
Da vet jeg det er i sikkerhet.
Nå må jeg dra.
- Får jeg betale for en plass? - De er opptatt alle sammen.
Ikke vær redd. Jeg foretrekker frisk luft.
Farvel!
Queen's Crawley!
Ja?
Si til sir Pitt Crawley at miss Sharp er kommet og bær inn kofferten min.
Miss Rebecca Sharp. Guvernante for din herres barn.
- Vær vennlig å la meg slippe inn. - Så gjerne.
Men jeg trenger ikke å si noe til sir Pitt.
- Hvorfor ikke? - Du har nettopp fortalt ham det.
For disse og alle andre gaver er vi Herren dypt takknemlige.
Amen.
Du har ikke møtt lady Crawley, pikebarnas mor.
Hun er ikke mor til mine sønner. Vel, Pitt?
Pitts mor, min første hustru, var datter av en lord.
Så han er finere enn alle vi andre til sammen. Ikke sant?
Som De behager.
Ja, svært fin.
For fin for meg. Men det er ikke hun her.
Faren hennes var isenkremmer. Ikke sant?
- Jo, sir. - Hva med pikenes skolegang?
Jeg er særlig god i musikk, tegning og fransk, men kan undervise i alt.
Bare vær snill med pikene mine.
Ikke vær bekymret. Jeg behandler dem så godt De fortjener.
Hva er dette?
Sauegryte. Hvilken sau var det, og når slaktet du den?
Et av de skotske med svart ansikt. Vi slaktet den på torsdag.
- Hylte den? - Om den gjorde ...
Det kjennes på smaken.
"Ærlig talt, er ikke sir Pit det du og jeg tenker på som en baronet.
Den fine stuen minner mest om en stall."
Ikke lyset på etter 11, din lille tøyte.
Du får legge deg i mørke, -
- hvis du ikke vil ha besøk av meg hver kveld.
"Alt i alt er mitt eneste håp sir Pitts yngste sønn, -
- kaptein Rawdon Crawley, som snart vender hjem fra hæren."
Jeg vil gjerne til Spania.
Det er med "E" først.
"Hans bror, mr. Pitt Crawley, er sjarmerende som en graver -
- og like underholdende som et lik.
Jeg tenkte du kanskje ville se min pamflett om Chickasaw-stammen?
Det var da utrolig, mr. Crawley, De må lese tankene mine.
Ikke noe på denne jord interesserer meg mer.
"Du vil like å høre at sir Pitt etterhvert ikke kan unnvære meg.
Vi får gjester her i kjedsomhetens høyborg.
Sir Pitt har en halvsøster som er rik som Krøsus, -
- og han forguder henne. Eller formuen hennes.
Nei, hun holder på å ordne dem.
Dumme jentungen.
"Nå fyker han rundt og gjør huset fint til hun kommer."
Opp med den.
Litt høyere.
"Jane Sheepshanks, forlovet med Pitt, er ankommet med sin mor,
- den gamle baronesse av Southdown, som sir Pitt avskyr.
Jeg lover deg at når jeg er ferdig med huset -
- vil gamlingen forstå verdien av den nye guvernanten sin.
Jeg vil skape orden i kaoset og lys i mørket."
Milde himmel!
Miss Becky, vi fortjener deg ikke.
"Det sies miss Crawley akter å la Rawdon Crawley arve, -
- og han ledsager henne da også på reisen."
Pitts forlovede er blant gjestene. Du blir den neste som gifter deg.
Jeg kan da ikke gifte meg, tante. Mitt hjerte tilhører deg.
- Matilda! - Din nesevise gutt.
- Velkommen. - God dag, min bror.
Du kjenner lady Southdown og datteren hennes, lady Jane.
Tante Matilda, på vegne av hele Crawley...
Spar spyttslikkingen til jeg sitter foran kaminen.
Du kan smigre videre når jeg har fått varmen i meg.
Vel har vi titler, mama, men miss Crawley har penger.
Og det får vi jo merke.
Nåvel, miss Becky ... ... det er min yngste sønn, Rawdon.
Hold deg langt unna hundeøynene hans.
Vel er han en kvinnebedårer, men han er først og fremst soldat.
Jeg er hermed advart.
Du må kjede deg gudsjammerlig her.
Deres far og bror holder meg med selskap.
Ja, nettopp. Det er sikkert ikke mye morskap med miss Crawley.
Så vidt jeg husker er du særdeles glad i ansjospaté, tante Tilly.
- Men det er ikke noe for hunder. - Jeg er aldeles uenig.
- Hun har nok stuens skarpeste tunge. - Nei, jeg mente min bror.
Han ble kalt miss Crawley på Eton.
Kom igjen. Bare innrøm det.
Han er kjedelig til fingerspissene.
Si meg, prøver De å få meg til å være indiskret?
Hvorfor spør du? Vil De det?
Det har ennå ingen mann klart.
- Hva var det? - Ikke noe. Et feiltrinn.
Ikke kast bort tid på det. Fremmed- språk er kavdervelsk for mine søstre.
Og vil forbli det, hvis de ikke hører noen tale det.
Hør, hør. En sjelden fornøyelse å se en dannet person her i huset.
- Min mor var fransk. - En fransk mor?
Altfor romantiske kår for en guvernante. Hvem var hun?
- Kjenner De ætten Montmorency? - Hvem gjør ikke det?
Så du er en fallert aristokrat?
Så synd. Jeg trodde du var en eventyrer.
Utelukker det ene det andre?
Det må da være noe uanstendig i fortiden din.
- Far var kunstner. - Bedre. Sultende, håper jeg?
- Skrubbsulten. - Hvem er skrubbsulten? Foruten meg.
- Horrocks, når er det middag? - Om et øyeblikk, sir Pitt.
Da må dere unnskylde meg. Kom, piker.
- Spiser ikke miss Sharp med oss? - Det må du spørre Pitt om.
Jeg håper sannelig ikke hun er forvist til ære for meg?
Du vet da jeg er demokrat.
Bare si ja nå, så vi får fred.
Selvfølgelig skal miss Sharp spise med oss, hvis du ønsker det.
Middagen er servert.
Fint. Kom, vennen. Jeg vil ha deg til bords.
Etter middagen kan vi rakke ned på selskapet.
Herregud. Alle må jo stå på pinne for henne.
Jeg har ikke noe imot det. Jeg liker miss Sharp.
Cæsar likte Brutus. Bare se hvordan det gikk.
For disse og alle andre gaver ...
Pitt!
Amen.
Tante Matilda, du er æresgjest.
- Hva skal vi skåle for? - Bedre mat og et varmere rom.
Skal vi ikke skåle for freden? Nå sitter jo Napoleon på Elba.
Skål for de menn som fanget ham. Skål for Wellington og Nelson.
Wellington? Ja, la gå, men ...
... Nelsons heltemot passer ikke til hans livsførsel.
Alexanders livsførsel ble ikke gransket.
- Er han heller ikke en helt, da? - Så rett du har, miss Sharp.
Og jeg ser disse trekkene som det fineste ved Nelsons karakter.
Han kjempet tappert for sin kvinne. Det beviser at han er en god mann.
Jeg finner upassende forbindelser henrivende.
- Skål for Wellington og Nelson. - Wellington og Nelson.
Så De legger slett ingen vekt på herkomst?
Herkomst?
Vår familie har vært på Queen's Crawley siden Henrik II, -
- men ingen av oss er like forstandige som miss Sharp.
- Skål for alle kongens offiserer! - Alle kongens offiserer!
Hummer.
Så lekkert.
Kom inn, vennen. Smigrerne mine ble igjen i London.
Og så kjedelige de er her. Det blir din oppgave å få meg til å le.
- Hun er kvikk nok, hva? - Hun later til å være svært kvikk.
Hvis det fantes rettferdighet, var du en hertuginne.
"Så De legger slett ingen vekt på herkomst?"
Det gamle feet vil ha kloen i min arv til den hyklerske Pitt.
Han burde slippe Bibelen, og tjene sine egne penger.
Oppnår du en god posisjon, kan du styre hele verden.
- Kanskje jeg flykter og gifter meg. - Jeg elsker hemmelige bryllup.
Det håper jeg at Rawdon gjør.
- Med en rik eller en fattig? - Med en som er forstandig.
Han er forferdelig snill, men ikke så intelligent.
Hva er det?
Det er hummeren. De har forgiftet meg.
Da er det i gang.
Sir Pitt?
Kan jeg ikke være behjelpelig med noe?
Det tror jeg ikke. Legen er hos henne nå.
Vi kan bare be for hennes sjel.
Og for hennes 100 000.
- Overlever hun? - Jeg har tømt legemet.
Jeg kan ikke gjøre mer. Resten er opp til Herren.
Har De noe imot å betale nå, sir Pitt?
La oss vente til i morgen. Jeg betaler bare for resultater.
- Hva sier du nå? - De ser sund ut. De blir skuffet.
Lady Southdown sviver rundt ved døren natt og dag.
"Jeg reiser alltid med medisinskrinet mitt."
"Kan jeg ikke være behjelpelig med styrkedrikkene mine?"
Det ville jeg neppe overlevd.
Vås. Det er kaptein Rawdon som ønsker deg død.
Southdown og Pitt vil se Dem frisk, så De kan endre testamentet.
Rebecca Sharp, jeg er fast besluttet.
Du blir med meg til London.
Jeg insisterer. Det gjør Byron også.
Og vi tåler ikke å bli motsagt, gjør vi vel?
Hva skal jeg si til sir Pitt, som har vært så vennlig mot meg?
Overlat ham til meg. Når man har to sønner og en rik ugift søster,-
- motsier han henne sjelden.
Skal du reise alt? Jeg håpet vi skulle på jakt.
Nei, jeg må sikre meg at damene kommer trygt til Mayfair.
Der drar hun. Den beste guvernanten pikene har hatt.
Jeg må skrive til miss Pinkerton etter en avløser.
La meg gjøre det.
Hun er en gammel venninne, og jeg vil så gjerne være til hjelp.
Den geskjeftige gamle røya.
"Kjære miss Pinkerton. Jeg har nylig møtt en av Deres elever.
Jeg er svært interessert i å høre om hennes bakgrunn.
Hun heter Rebecca Sharp."
Den gamle vil savne deg.
Sir Pitt har vært snill med meg.
Hvem ville ikke vært det?
Epler! Epler! Saftige epler!
Velkommen til London.
- Da er vi hjemme. - Hvem var det?
Min nabo, markien av Steyne.
- Hvordan det? - Ikke noe.
Har du avtaler?
Jeg skal møte Tarquin og Villiers. Og alle de andre.
Vi har snakket om å spille biljard.
Lord Tarquin og Hans Høyvelbårenhet John Villiers.
Det er ikke god tone å uttale tittelen hans.
Ja, det vet jo du bedre enn meg.
Jeg bare lurte på om de typene slipper deg inn i hjemmene sine?
Har du møtt mødrene deres? Og søstrene deres?
Det hender da.
For du skal ikke mangle noe.
Kjøpmannens sønn skal ikke mangle noe.
Du kan gifte deg med hvem du vil og forsørge henne godt.
Far, George er forlovet. Det er avgjort.
Det kan alltids omgjøres. Har du ikke forstått det?
Du kan få alt på denne jord, hvis du bare griper etter det.
Hvorfor ikke en viscounts datter? Eller en jarls?
Gift deg med et godt parti, og kjøp deg en tittel.
Du burde ikke lese mens du kjører. Du blir bare kvalm.
Jeg blir alltid kvalm av å lese.
- Hvem er det fra? - Min venninne Amelia Sedley.
Jeg tenkte hun hadde fastsatt datoen for bryllupet, men nei.
- Hvem er hun forlovet med? - Kaptein George Osborne.
Osborne? Er han i slekt med hertugen av Leeds?
Nei. Han er sønn av en grosserer.
Jeg kjenner Osborne godt. Han er i et av regimentene.
Grønn som gress og gjør alt for å bli sett med en lord.
Kaptein Osbornes forfengelighet må gjøre ham til et fristende offer.
Si meg, tante, skal vi ikke invitere dem for miss Sharps skyld?
Hvis du tror det ville vært morsomt.
Det gleder meg at miss Crawley setter pris på deg.
- Bare George setter deg like høyt. - Selvfølgelig gjør han det.
- Skal jeg spille litt for dere? - Ja takk, vennen.
Rawdon, forklarer du miss Sedley reglene for piquet?
Pass på, Amelia. Kaptein Crawley vet alt om kort.
- En spiller ikke om store beløp. - Vær snill med henne for det.
- Hun er min eneste venn. - Ikke din eneste venn, miss Sharp.
Nå, miss Sharp ... hva syns du om din nye plass?
Så vennlig av Dem å minne meg på min stilling.
Men det er mer enn tålelig, takk. De behandler meg godt.
Men så er de jo adelige også. Noe annet enn handelsstanden.
Du hadde ikke noe imot handelsstanden i fjor.
De tenker på Joseph Sedley? Det er sant.
Hadde han spurt meg, hadde jeg ikke takket nei.
Så vennlig av deg.
Jeg vet hva De tenker. At det ville vært en ære å få Dem som svoger.
Kaptein George Osborne, sønn av John Osborne, sønn av ...
Hvem var din bestefar?
Samme det. Man kan ikke for sin herkomst.
Miss Sharp, kom og spill for Rawdon. Han er aldeles udugelig!
Sant nok. Dette er ikke mitt spill.
Osborne, skal vi ta et slag kort for voksne menn?
Farvel.
Hils miss Crawley, og si takk for i kveld.
- Er du sint på meg? - Sint? Jeg kunne kysse Dem!
Å se George Osborne ribbet gjorde kvelden fullkommen.
Jeg håpet egentlig at kvelden ikke var omme ennå.
Jeg tenkte ...
... at du kanskje ville vise meg værelset ditt.
Selvsagt.
Jeg ber miss Crawley om lov.
Ikke spøk med meg.
Jamen, kaptein, De tror da vel ikke -
- jeg vil gjort noe som vil mishage Deres tante?
Jeg trodde at vi forsto hverandre.
Jeg forstår i hvert fall dette:
To menn, og bare to menn, får adgang til mitt soverom.
Min ektemann ... og legen.
Du leser mitt hjerte, Becky.
Du vet jeg vil gjøre alt for deg.
Jeg er smigret.
Men tante Tillys holdninger kom i land fra Noas ark.
- Hun høres ikke sånn ut. - Ikke la deg narre.
Hun snakker som Oliver Cromwell, men tenker som Charles I, -
- og du bør ikke regne med at hun noen gang endrer mening.
Da er det jamen heldig -
- at De er en spiller -
- som er vant til å ta sjanser.
"Kjære Becky. Det kom brev fra Jos fra India her i morges.
Det var fullt av anger og ruelse angående en viss person.
Har miss Sharp funnet seg til rette i Mayfair?
- Hun føler seg hjemme i sitt nye liv. - Det tviler jeg ikke på.
Jeg tenkte hun ville opp og frem, nå er hun jo rene tindebestigeren.
"Jeg burde fortelle ham at den sjansen gikk ham forbi, -
- og at hans gudinne har tiltrukket nye beilere.
Kjærlig hilsen fra din venninne, Amelia Sedley."
Dette er til Dem fra mr. Pitt.
Les høyt.
"Kjære Tante. Jeg bringer både gode og dårlige nyheter.
Den gode nyheten er at Lady Jane Sheepshank er blevet min hustru."
Ingen overraskelse. Hun er søt, men jeg misunner ham ikke svigermoren.
Hva er den dårlige nyheten?
"Jeg må dessverre berette at min stemor, lady Crawley, er gått bort.
Ja, alle vil vel vekk fra Queen's Crawley.
Madam ... vil De vurdere ...
- Nei. - Du godeste! Der kommer Sir Pitt!
Nei, jeg tar ikke imot ham! Nervene mine tåler det ikke.
- Fruen tar ikke ... - Ha deg vekk!
Fint. Det er ikke miss Crawley jeg vil snakke med. Det er deg.
Kom tilbake til Queen's Crawley.
- Har du hørt om dødsfallet? - Det gjør meg vondt.
- Hvis jeg kan hjelpe med ... - Alt har gått galt siden du reiste.
Du må komme tilbake!
Gift deg med meg.
Kom tilbake som lady Crawley, hvis du vil.
Bare kom tilbake!
Hva?
Ikke la meg knele her i evighet.
- Jeg kan ikke. - Kan ikke eller vil ikke?
Vil du ikke være en gammel manns øyensten?
Sir Pitt, jeg kan virkelig ikke.
Sant å si ...
... er jeg gift alt.
Gift?
- Det var forsøket verd. - Hvilke forspilte muligheter.
Å blås, min venn. Vi skal nok finne plass til ham, hva?
Jeg kjøper en butikk til ham eller bestiller et portrett.
Hvem han enn er, er han og hans familie heldige som får deg.
- Det håper jeg De syns. - Det gjør jeg så avgjort.
Så hvis De ikke kan få meg som hustru og svigerinne, -
- vil De da ta imot meg som svigerdatter og niese?
Hva for noe?
Kjære sir Pitt ... kjæreste miss Crawley ...
Det er sant.
- Jeg har giftet meg med Rawdon. - Rawdon?
Min Rawdon?
Kull!
Plukk det opp, gutt.
Pass godt på arme miss Crawley. Jeg er så bekymret for henne.
Meg kan du ikke smigre deg innpå.
Tilbake til rennesteinen, der du hører hjemme.
- Trenger De hjelp, miss? - Vil du kjøre meg til Baker Street?
Er nå det passende?
Mer enn å stå her på gaten. Vær så snill å sette opp kofferten.
Faen er løs i huset hvis hun ikke blir blid igjen.
Heller i hus med faen og deg enn i Park Lane med noen annen.
Men hun skal nok bli blid igjen.
Hun sa selv hun ville at du giftet deg på denne måten.
Du kan ikke ta henne på ordet.
Hun elsker romantikk i romaner, men ikke i familien sin.
Hva familien angår er hun like snobbete som dronning Charlotte.
Javel, men ...
... da må vi sende en ambassadør for å tale vår sak.
Hva slags ambassadør har du i tankene?
Jeg vil foreslå ... en svært liten en ...
... med rosenrøde kinn ...
... og blå øyne ...
... og uten den store hårprakten ...
Hva mener du?
Er du ...?
Din ...
... utspekulerte deilige pike!
Det, om ikke annet, vil lege bruddet.
Når man tenker på hvordan hun oppvartet Dem. Hele tiden ...
Ingen gjør noe for noen uten baktanker.
Men at en forarmet guvernante, skulle ta fra meg min Rawdon.
I det minste var hennes mor en Montmorency. Det er en trøst.
På ingen måte. Og det har jeg fra pålitelig kilde.
Hennes mor var en operapike i koret på Montmartre.
- Hva for noe? - Sier en svært pålitelig kilde.
Utmerket. Jeg vet hva jeg må gjøre.
Vær så snill å hente skrivepulten min.
Ja. Hvor er pulten hennes? Jeg kan ikke se den.
Den er her borte.
Jeg har nesten vondt av arme Rawdon.
Men hun skal ikke slippe unna med den revestreken.
Nei, ikke la henne gjøre det.
Det gleder meg at De har endret mening.
Husker De på Queen's Crawley, da de fortalte alle sammen ...
... at De fant upassende forbindelser henrivende?
Ikke i virkeligheten.
- Hva vil De? - Gi meg mer tid, mr. Osborne.
Jeg skylder Dem ikke noe.
- De skylder meg vennskap. - De har ikke vennskap med meg.
Har vi nok av dette serviset?
Det er en buffet, så jeg vil nødig bruke det fine serviset.
Nei, har dere hørt? "Napoleon flykter fra Elba og marsjerer mot Paris.
De allierte ruster seg til krig."
- Hva er det, Amelia? - Vil George bli innblandet?
Han er tross alt soldat, om han er nok så viktig, -
- og det betyr ikke bare flotte uniformer og fine middager.
Hvis hun vil ekte en soldat, må hun bli mer hardhudet.
Nå kan jeg ikke utsette å fortelle det lenger.
Vi er gått fallitt, Mary.
- Alt er tapt. - Men vi skal jo holde soaré.
Det blir hverken flere soareer, ball eller middagsselskap.
- Det livet kan vi ikke føre lenger. - Gode gud.
Gjelden som gjorde slutt på meg, han som skjøv meg ned i dypet -
- er innen annen enn Georges far, John Osborne.
Etter vedtak i styret av Sedleys bo innledes auksjonen.
Nummer 368. En skrivepult med innlagt elfenben.
Skal vi si fire guinea?
Fem?
Ingen høyere? Første gang. Annen gang.
Solgt.
Nummer 369.
Et piano av merket Clemency.
- Det har jeg sunget til. - Vil du ha det?
Bud begynner på tre guinea. Fire?
- Fem. - Fem bak der.
- Seks. - Det er kaptein Dobbin.
- Jeg kjenner ham. 9. regiment. - Ni? Ti?
Flere bud? Solgt til kapteinen.
Nummer 370.
Et landskapsmaleri signert Francis Sharp i 1801.
- Hva er det? - Far malte det bildet.
- Jeg ga det til Amelia. - Jeg kjøper det til deg.
Skal vi si fem guinea?
Seks bak der. Syv?
Åtte. Ni.
Ti. Elleve.
Tolv. Tretten.
Fjorten. Femten bak der.
- Første gang, annen gang. - La være. Det gjør ikke noe.
Solgt for 15 guinea til markien av Steyne.
Hvorfor bryr lord Steyne seg med en så ubetydelig auksjon?
Han samler på fars bilder. En ekte samler drar hvor som helst.
- God dag, kaptein Dobbin. - Miss Sharp. Beklager, mrs. Crawley.
Vil De lære å spille piano?
Jeg har en venn som nok vil spille på det.
- Det vil hun sikkert. - Farvel.
Jeg så miss Sharp på auksjonen.
Hvordan har George det?
Jeg tror han har det fint. Han er bare svært opptatt.
For opptatt til å besøke oss?
Jeg henter teen.
Når De ser ham neste gang, vil De gi ham dette brevet?
Jeg har malt det selv.
Det er vel ikke feil? Å minne ham om den som elsker ham høyest.
Naturligvis ikke.
Se hva han har gjort! Er det ikke vidunderlig?
Det er ikke til å tro! Å, gudskjelov!
Det skal nok gå. George har kjøpt pianoet til meg og kommer straks.
Gudskjetakk og lov.
George, du må besøke henne. Hun lider.
Hun ba meg gi deg dette brevet neste gang jeg så deg.
For guds skyld! Du har ikke engang kastet et blikk på det.
Trengs ikke.
De er like alle sammen.
George, hva gjør du? Vi venter på deg.
- God dag, kaptein Dobbin. - Jeg er på vei ut.
Jeg skal møte en av Marias venninner.
Får jeg presentere min sønn George?
Miss Rhoda Swartz.
Miss Rhoda fortalte nettopp om Jamaica og sukkerplantasjene.
Jeg husker det ikke så godt. Jeg reiste derfra da jeg var tre.
Maria, får jeg låne deg et øyeblikk?
De må unnskylde oss.
Deres far gjør seg ingen møye med å skjule planene sine.
- Hva er hans planer? - At vi skal gifte oss, selvfølgelig.
De sier ikke det?
Kom. Sitt her hos meg.
La oss snakke uten omsvøp.
Jeg har en stor formue, men ingen fin bakgrunn.
Så jeg må velge mellom en fattig adelsmann -
- eller en rik besteborger ... ... som deg.
Det må jeg si ... En ypperlig sammenfatning av situsjonen.
Jeg skulle gjerne hatt en tittel.
Men min formynder sier at hvis vi slår sammen formuene, -
- kan vi kjøpe en tittel når vi vil.
Du kan da ikke tenke deg miss Swartz som mitt hjertes utkårne!
Hvorfor ikke?
For det første er hun ikke engelsk.
Her er vi snobbete! Nå må du ikke bli for kresen.
Hva skader litt gylden hud, hvis det er en halv million på bordet?
Med hennes formue får du sete i Overhuset på dagen.
Ser du det for deg? Middager i Kew, ball på Carlton House ...
- Og hva med min ære? - Ære?
Ja. Du kan kjøpe rader av forfedre og henge dem på veggen, -
- men du har ikke kjøpt dannelsen som hører med.
Du fikk meg til å gi Amelia mitt ord.
Pass tungen! Våg ikke å ta det navnet i din munn!
Ikke snakk om vågemot til en kaptein.
- Jeg er en gentleman, tross din sønn. - Jeg sier hva jeg vil til min sønn.
Jeg har ikke slitt i 40 år for å se deg bli gift med en tigger!
- Du sto selv for forlovelsen. - Jeg opphever den.
Gift deg med miss Swartz. Eller pak og reis herfra uten en skilling!
Er det klart nok?
Glassklart, sir.
Bli med oss, gutter. Krigen er kommet til Europa.
Min bror vil verve seg!
- De skal ikke tale hans sak - Mr. Osborne, vi er snart i krig.
Hvis det skjer George noe, vil De ikke tilgi Dem selv.
La meg bringe ham en beskjed fra Dem.
La gå. Han kan vende hjem, og alt vil være som før.
- Det kan det ikke bli. - Hvorfor ikke? Når jeg sier det.
George ... giftet seg med miss Sedley i morges.
Jeg er på vei til bryllupsmiddagen deres nå.
Vil De ikke slå følge?
- Velkommen, mr. Sedley. - Gleder meg, mr. Crawley.
God dag, mrs. Crawley.
Har mye endret seg siden De sist var hjemme på besøk?
En del.
Og særlig en ting angrer jeg bittert.
Dobbin. Osborne. Disse nyhetene angår oss alle.
Krigen har nådd Belgia. Overfart i neste uke.
Menn trenger krig som jord trenger å bli spavendt.
- De drar vel ikke av sted? - Selvfølgelig.
Dro ikke Eleonora av Aquitaine i krig gravid og med bare bryster?
Hvis det fins en kvinne som kunne gjøre det etter, er det deg.
Trå varsomt i hennes fotspor. Eleonora ble låst inne av sin mann.
Men endte med å regjere England.
Hva med Dem, Sedley? Blir De med på utflukten vår?
Ytterst gjerne, dersom ikke mine plikter i India hindret meg.
- Jeg blir med. - Det kan du ikke.
Hvorfor ikke? Hun kan holde Becky med selskap.
Skål for seieren!
- For seieren! - For seieren!
- Vi kjenner ingen. - Og hvem sin skyld er det?
Hvis du bare gjorde en innsats i selskapslivet innimellom.
Crawleys har ikke vært her lenger, og hun er kjent i hele byen.
Vil du at jeg skal være det? Kjent i hele byen?
- Skal vi gå inn? - Gjerne.
Brüssel, 17. juni 1815
Der kommer den berømte mrs. Crawley.
Fatter ikke hvorfor hun er berømt. Hvorfor mottar alle henne?
- Det skyldes franskkunnskapene. - Det kunne jeg også trengt.
- En ekte dame snakker ikke fransk. - Stille nå.
- God aften, lady Bareacres. - God aften, mrs. Crawley.
Du gjør deg til latter.
- God aften. - God aften.
Tar du roret? Jeg ser et par lette ofre.
Bare gå. Sørg for inntekten mens jeg fremmer karrieren din.
- Vent her et øyeblikk. - George, jeg har det ikke så bra.
- Frister det med en forfriskning? - Det lyder henrivende.
God aften, mrs. Crawley. Jeg håper ikke ballkortet Deres er helt fullt?
- Neppe. Jeg kom akkurat. - Jeg var først til møllen.
Er det jeg som skal male?
General Tufto, kaptein Osborne fra niende regiment Osbrne med e.
De må stave det korrekt når De nevner ham i dagsbefalingen.
Ja, staving er ikke min forte.
Bare gå, vennen.
Skal jeg hente et glass vann?
Eller en stol? Eller en lege?
- Har Amelia det bra? - Dobbin er hos henne.
Burde De ikke ta Dem bedre av henne nå?
De mener nå som jeg er smidd i Hymens lenker?
De er ikke som Amelia, mrs. Crawley.
Ikke noe kan slukke Deres ild.
Kaptein Osborne ... henter De sjalet og buketten min?
Selvsagt.
- Gid De lot meg bli med. - Jeg mener det. Gå opp igjen.
- Jeg sier til George De er dårlig. - Nei. Han blir bare sur
Hvorfor tok han Dem med?
Fortell meg at dere er lykkelige.
Vi er lykkelige nok.
Så vakkert grevinnen har pyntet opp.
Det gjør hun alltid. Men var De ikke på hennes ball i England?
Blås i det. Hjemme kjenner vi henne ikke.
- Jeg ser du har hatt det travelt. - Svært.
God aften, Osborne. Er De klar til et slag kort?
- Hvis mrs. Crawley tillater det? - Ja, selvfølgelig.
Da lar jeg dere spille i fred.
George, ikke drikk mer.
Sludder, Dobbs. Ta et glass selv og få farge i de hule kinnene.
Hva er det?
Deres Nåde ... ærede herskaper.
Fienden har krysset elven Sambre, og venstre flanke er i kamp alt.
Vi marsjerer om tre timer.
Rawdon!
Jeg er ikke redd. Men jeg er mål for kulene deres.
Hvis jeg skulle falle, skal du vite hva vi har.
Jeg har vunnet en del her, så du har en stabel penger.
Det er en hest du kan selge ...
... og bare koffertene står i 30.
- Altså at vi skylder 30 for dem? - Ja.
Jeg tar den gamle uniformen, så du kan selge den nye.
Og med salene, pistoler, ringer ... ... og denne lille saken ...
... har du nok til tak over hodet og reisen tilbake til London ...
Jeg klarer meg nok.
Ja, det vil jeg tro.
Ingen kvinne kan klare seg selv slik du kan, Becky Sharp.
Du gjør vel ikke noe dristig?
- Lover du? - Hva er dette?
Tårer?
Tårer fra min sterke lille Becky?
Jeg er jo en elskende kvinne.
Lille skatt ...
Hvis du våkner en morgen og jeg er død ...
... kan du være helt sikker på ...
... at du er en kvinne som virkelig er blitt elsket.
Hvem vil være så snill å selge oss en hest?
Mrs. Crawley! Mrs. Crawley, kom hit, er du snill.
Lady Bareacres. Tenk å møte Dem her.
Vi sendte tjeneren til kroen men bare kaptein Crawlys hest er igjen.
- Der kan man se. - Hva vil De ha for den?
Ikke noe fra Dem.
Ikke vær tåpelig. Vi har da alltid vært gode venner.
Nei, det har vi ikke.
Hør her. De kan bli med oss, hvis De vil, -
- men vi skal og må ha den hesten.
Hvorfor kan du ikke be pent? Nå har du jaget henne vekk.
Vil De ikke komme tilbake?
Vi må være føre var Det er å tide å forlate Brüssel.
- Taper vi virkelig krigen? - Fienden har brutt linjene våre.
Har De solgt hesten Deres til lady Bareacres?
Tenker ingen på meg, men bare på hesten min?
De får kjøpe den hvis jeg får plass i vognen.
- Avtale. - Skynd dem. Vi må dra.
- Hvorfor skal hun kjøre med oss? - Jeg liker henne. Og hun er gravid.
Og vi fikk hesten på betingelse av at hun fikk bli med oss.
Skynd Dem, mrs. Crawley! Vi må reise nå.
Hjelp meg! Er det ingen som har sett George Osborne?
Vent et øyeblikk.
George Osborne fra niende regiment!
Amelia! Hva gjør du?
Du må ikke være her.
Mrs. Crawley! Vil De bli med, må De komme nå!
- Er det plass til mrs. Osborne? - Bare hvis De gir henne Deres plass.
Ikke være redd for meg. Jeg venter her på George, uansett.
Vi møtes i London.
Det håper jeg virkelig. Må lykken stå dere bi.
Kjør!
- Det må være nytt om min George! - Amelia, du må bevare fatningen.
Vi er gift med soldater og må leve med uvissheten.
Min mann danset med en annen kvinne, og jeg var alene.
Hvis du har stjålet hans siste kveld fra meg, tilgir jeg deg aldri!
Hvordan kan du si det? Det vil jeg ikke høre på.
Hvis sannheten skal frem, er ikke din George...
Hva? Hva er min George ikke?
... ikke den som vil du skal utsette din og barnets helse for dette.
Bli med inn, så venter vi sammen.
Hva ville miss Pinkerton sagt hvis hun så oss nå?
To vordende mødre midt i krigens herjinger.
Dette har ikke timene i etikette forberedt oss på.
Er du redd?
For å føde, mener jeg.
Du kjenner da meg. Jeg er sterk som stål.
Jeg føder vel etter teen, og danser på ball samme kveld.
Jeg er heller ikke redd.
I hvert fall ikke for meg selv.
Så lenge det går bra med Georges barn.
Det er sekkepiper. Det betyr jo ...
... at vi har vunnet. Vi har vunnet!
"Kjære far. Skjønt vi skiltes i vrede, -
- skal du vite at jeg ikke vil vanære deg i fremtidige kamper."
Mr. Osborne!
Kaptein Dobbin ... Unnskyld, jeg mener, major Dobbin, -
- nå som bedre menn er døde, og De har inntatt deres plass.
Bedre menn er døde. Jeg vil snakke om en av dem.
- Vet De at hans enke er ruinert? - Jeg kjenner henne ikke.
Og hva med barnet hans?
Vil De ikke kjenne det heller?
Det er bare enda en følge av Georges ulydighet og dårskap.
- Hun ba meg gi Dem dette. - Jeg leser ikke den kvinnens brev.
Det er et brev fra Deres sønn, sir.
Hun har båret det for Dem helt siden den dagen.
"Tilgi meg hvis du kan. Og prøv å huske meg -
- som din kjærlige og takknemlige sønn. George."
Gutten min ...
Kjære gutten min ...
Er han ikke en engel?
En engel.
Da George døde, trodde jeg ikke mitt hjerte kunne romme flere.
Vi ventet deg ikke i dag.
Jeg vil fortelle at jeg har bedt om å bli forflyttet.
- Neste uke drar jeg til Bombay. - Bombay?
- Du milde! Hvorfor Bombay? - Fordi det er lengst borte herfra.
Jeg forstår.
Men jeg gir avkall på utnevnelsen og blir her i England ...
- Hvis du ber om det. - Hvis jeg ber om det?
Jeg reiser ikke hvis du sier nei.
Du må besøke Jos når du kommer frem.
Får jeg skrive til deg og fortelle hvordan lille George har det?
William, jeg ...
All post blir videresendt.
Farvel, da.
Vi møtes igjen en dag.
Farvel.
Det er med beklagelse jeg bringer trist nytt.
Jeg satte stor pris på Deres tante. Men hun led ikke.
Mr. Pitt og lady Jane pleide henne omsorgsfullt til det siste.
Det tror jeg.
La meg vite hvis det er mer jeg kan gjøre for Dem.
Hun slettet meg fra testamentet. Pitt gjør rent bord.
Jeg har mest vondt av deg og Rawdy.
Det skal du ikke ha. Alt skal nok gå bra. Vent og se.
Jeg er guvernante, og du spiller.
Vi er ikke av det gode selskap. Det tar sin tid.
- Hva skal vi spise så lenge? - Kjære, la meg ordne det.
Vi er Crawley'er. Crawley kan alltids få på kreditt.
Det vil overraske deg hvor godt vi kan leve av ingenting.
Unnskyld, men Rawdy har noe han gjerne vil vise Dem.
Hva er det?
Han går!
Aldri har jeg sett en ung mann ta så sikre skritt.
Du marsjerer jo under fanene før vi vet ordet av det.
- Har du det bra i dag? - Ja takk, far.
Sånn.
- Er De soldat, sir? - Ja, gutten min. Det er jeg.
Min far var også soldat. Han falt ved Waterloo.
Det var leit. Hva het han?
Kaptein George Osborne fra niende regiment.
Ham kjente jeg godt.
Stans!
Hva går det av deg?
Ikke noe.
For guds skyld, Maria, si det.
Det er fordi jeg kjørte gjennom parken forleden, og ...
Og? Og? Og? Og?
Far ...
... jeg så lille George!
Han var sammen med mr. Sedley.
Jeg så med en gang at det var ham.
Han er skjønn som en engel.
Og så lik ham ...!
Pokker heller, Becky.
Har vi virkelig ikke råd til noe bedre?
Der er skatollet mitt. Her er nøkkelen.
Finner du en eneste penny der, tar jeg hatten av.
Eller du vil kanskje for en gangs skyld legge penger i skuffen?
En skulle tro hele dyret bestod av hals.
Hvorfor skal vi betale slakteren? Så selvisk av ham.
Ikke vær så hard mot meg.
Jeg har ikke hatt hellet med meg. Det tar seg nok opp.
Mr. Moss er her. Jeg har vist ham opp.
Så vis ham ned igjen, for pokker, til vi er ferdige med å spise!
God aften, oberst Crawley. Jeg håper De har gode nyheter.
Vi er ikke tryllekunstnere. De kan ikke få penger vi ikke har.
Hvorfor ikke? Dere kan bruke de dere ikke har.
- De burde skrive skuespill. - Og De burde bli skuespillerinne.
Det holder! Vi kan ikke betale, og sånn er det.
- Kom Dem ut. - Javel. Jeg går.
Men jeg kommer igjen.
Er det virkelig her du bor?
Ja.
Hvordan er det mulig?
- Hva vil De meg, sir? - Jeg vil tilby en avtale.
Hvorfor gjør du det? Det er nedverdigende.
Jeg gjør det så vi har noe å spise. Sult er også nedverdigende.
Det er maten vår, ikke noe leketøy!
Jeg hater maten vår! Og jeg har ikke leker!
- At du kan være så grusom? - Grusom?
Når han kunne fått den fineste utdannelse som finnes.
Når han kunne blitt rik som en herremann?
Hans egen mor nekter ham fremtid, fordi hun vil legge ham hver dag.
"En mors kjærlighet er mer verd enn Mayfairs palasser." skrev Dobbin.
Jeg vil ikke høre om Dobbin. Nytteløst. Han er jo forlovet.
- Hva sier du? - Leste du ikke brevet fra Joseph?
"Hvordan har du det, min kjære Amelia?
Og hvordan har din lille familie det?
Hvis du visste hvor klart du står for mitt indre blikk, -
- og hvordan jeg drømmer om deg og Georgy hånd i hånd.
Jeg suger til meg hver detalj av livet ditt, -
- her jeg sitter og skriver under Indias sol."
"Kjære William. Takk for brevet ditt, som brukte tre måneder."
Mor?
"Men som jeg ble svært glad for."
Hva gjør du her? Jeg skal jo besøke deg på lørdag.
- "Georgy er sunn og frisk." - Jeg har sydd skjorter til Georgy.
"Han bor hos farfaren sin."
Mor, da! Jeg kan da ikke gå i dine gamle, stygge skjorter nå.
God dag, frue. Kom, Georgy.
- Så tåpelig av deg, mor. - Ja, din mor er tåpelig.
"Alle sier at det er det beste. Jeg må gi meg for hans skyld."
- Jeg kan finne en annen ... - Nei. Jeg kommer nå.
"Jeg må medgi jeg følte et stikk da jeg leste om forlovelsen din."
Hva?
Jeg får ikke puste!
- Er du gått fra vettet? - Jeg må vende hjem til England.
Her er medisinen Deres, sir Pitt.
Ta den vekk. Ingen medisin kan kurere det jeg lider av.
Jeg skal dø, Horrocks. Det er slutten.
Skal jeg hente mr. Pitt? Eller legen?
Eller sakføreren? Det er spørsmålet.
Pitt fikk jo Tillys penger. Skal han ha mine også nå?
Eller skal de gå til Rawdon?
Og slu lille Becky.
Jeg kan hente sakføreren, hvis De vil.
Nei. Bare la Pitt få alt.
Han er en oppblåst snylter, -
- men han vil nok ta godt vare på godset.
- Du har ikke forsømt pianotimene? - Nei, miss Sh... mrs. Crawley.
Så fint. Du må spille for meg.
- Rose, hva er ditt beste fag? - Fransk.
Ingen tilgjorthet eller forsøk på å skjule fortiden.
- Det kan man ikke laste henne for. - Nei, jeg er helt enig. Ikke for det.
Etter lunsj vil du kanskje lese pamfletten min om slavesaken?
Gud bedre...
Mrs. Crawley ...
... da De fortalte miss Crawley at Deres mor var en Montmorency ...
Det har jeg aldri sagt. Jeg nevnte Montmorency en gang.
Hun må ha misforstått meg. Min mor sang opera.
- Hva har dere lyst til etter lunsj? - Vi sørger jo ...
Ja, det har De naturligvis rett i, -
- men jeg syns ikke fars død utelukker ethvert samkvem.
Jeg har mest lyst til å leke med guttene våre.
Lille Pitt er ikke helt frisk.
Jeg ga lille Pitt en dose tonikum før lunsj.
Jeg husker hvordan det hjalp arme miss Crawley.
Nå er det jo bare familien her, -
- så jeg føler at vi kan snakke helt åpent.
Jeg håper tante Matildas siste beslutning ...
... ikke har ...
Miss Crawley skjenket meg den vidunderligste av ektemenn.
Hennes formue gjenreiser stedets og familiens ære og verdighet.
Jeg er stolt av å være en del av familien.
Det er Crawley-familien som vinner ved ekteskapet.
Takk.
Farvel, Rawdy! Farvel, tante Becky!
Farvel, onkel Rawdon!
Jeg liker tante Jane. Gjør ikke du også?
Jo. Der har Pitt vært heldig. Hun er så snill som dagen er lang.
Det ville jeg også vært, hvis vi hadde 5000 i året.
- Liker du henne ikke? - Kan det ikke være det samme?
De ber oss tilbake i familien. Nå er vi endelig på vei.
Forsiktig med det bordet. Det er verd mye penger.
- Unnskyld, hva er det De gjør? - Jeg sa jo jeg kom tilbake.
- Pakk inn forstørrelsesglasset. - De har sat møblene mine på gaten?
- Jeg tilkaller politiet. - Bare tilkall kongen, om De vil!
De får det ikke! Gi meg det!
Kan jeg hjelpe?
- En glede å gjøre forretning. - Gå nå.
Så møtes vi endelig.
Jeg kjenner Dem, lord Steyne, skjønt De ikke kjenner meg.
De har nok glemt det nå. De hjalp far for mange år siden.
Jeg får sjelden ros for å være et godt menneske.
- Hva het Deres far? - Francis Sharp.
De er Francis Sharps datter?
Han la for dagen et stort talent i maleri. Men ikke talent for livet.
Jeg prøver å ta det igjen. Det er mitt livs utfordring.
Jeg har sett Deres navn i omløp. Jeg ønsker Dem lykke til.
Det blir ikke lett.
Det er selvsagt kvinner som holder det gode selskaps dører stengt.
Utenforstående må ikke oppdage at det ikke fins noe bak dem.
Kunne De tenke Dem å besøke Gaunt House?
Særdeles gjerne.
De vil kjede Dem der. Min hustru er livlig som lady Macbeth -
- og mine svigerdøtre like muntre som kong Lears døtre.
De vil hundse Dem, sette Dem på plass og snakke ned til Dem.
- Men det er vel det De ønsker? - Ja, det er det.
Ta dette.
De vil ikke ha ham på nakken igjen i morgen.
- Du leker med ilden. - Ikke vær så dramatisk.
Uansett hvor mye du lefler for de kondisjonerte, blir du aldri dem.
Din ætt er blant Englands edleste, men du benytter deg ikke av det.
Lord Steyne arrangerer middag med krigsministeren neste uke -
- og har lovet kun å snakke om deg. Du har lutter gode kort på hånden.
- Skal jeg lære dig at spille dem? - Skal du lære meg kortspill nå?
Tenk på alt det vi har å vinne.
Jeg vet hva vi har å vinne. Jeg er bare redd hva vi kan miste.
Du tar imot tjenester fra et rovdyr.
Jeg er ikke redd.
Se deg for.
Hvor mange ganger må jeg si det? Skriv kort til mr. og mrs. Crawley.
Blanche skriver kortene.
Ikke denne gangen.
Lady Steyne, jeg fatter ikke at jeg må si dette tre ganger.
Jeg skriver det.
Da vil jeg ikke være til stede. Jeg går hjem.
Fint! Bli der!
Spar oss den tragiske minen!
At du våger å gi ordrer? Du er her for å avle, men er gold!
Min sønn avskyr deg. Alle her i huset så deg helst død.
Og hva har De imot mrs. Crawley? Sant nok er hun ikke adelig, -
- men dog ikke verre enn Fannys hederskronede ane "de la Jones".
De pengene jeg brakte inn i familien ...
... kjøpte Dem min yngste sønn, som alle vet er gått fra forstanden.
Men nok om det.
Det er mitt hus.
Om jeg ber bermen fra hvert fengsel og bordell i London, -
- skal De motta dem og få dem til å føle seg velkomne.
Husk ... De har ingen venner innenfor denne døren.
Lady Bareacres, hva syntes De om "Figaro"?
Jeg fant den virkelig interessant.
Jeg hører De synger og spiller så vakkert, mrs. Crawley.
- Vil De synge for meg? - Med største fornøyelse.
Hvorfor?
Jeg har sett for mye ondskap her til å ville påføre andre den.
"Now Sleeps the Crimson Petal".
Bravo!
Nå er du innenfor.
Når skal gutten Deres på kostskole?
- Når han er eldre. - Nei.
Han må lære å stå på egne ben med en gang.
Hvis man ikke lærer det som barn, lærer man det aldri.
- Rawdon kan ikke unnvære ham. - Jeg skal nok få det til.
De må endelige ikke takke meg.
Kanskje vi kunne se mer til hverandre da.
Glemmer De ikke min mann?
Jeg glemmer aldri noe.
Minst av alt en ubetalt gjeld.
Må jeg reise? Må jeg virkelig?
Får jeg ikke bli hjemme, hvis jeg lover å være snill?
- Du blir ikke der så lenge. - Jo.
Vognen kjører nå, skatt.
I kveld løfter lord Steyne sløret for sin hemmelige forestilling oppført-
av hertuginnen av Lancaster, grevinne Slingstone og andre adelsdamer
Deres majestet, mine herskaper, vær så vennlige å ta plass.
La forestillingen begynne.
Hva vil Steyne overraske oss med?
Gid jeg visste.
Pasjaen Steyne og hans slemme piker.
Jeg presenterer balletten "Zirnana".
Gode gud!
Det er mrs. Crawley!
Så fortrinnlig!
Mrs. Crawley ...
... seierherren tar byttet. De har erobret vårt hjerte i Deres triumftog.
Hvis det er tilfelle, Deres majestet, lover jeg å passe godt på det.
Det er en lettelse, for det har blitt såret fra tid til annen.
De må fortelle under middagen hvordan De vil lege det.
- De dinerer ved min side. - Rangfølgen gjør det umulig, sir.
Jeg er kongen, lady Gaunt. Jeg dikterer rangfølgen.
Er du lykkelig nå?
Jeg sa jeg ville gjøre deg til nattens dronning, og jeg holdt ord.
- Jeg er dypt takknemlig. - Men ikke lykkelig?
- Hvem er lykkelig? - De må da finne glede i maleriene.
- Jeg kan gjemme meg bak dem. - Hva har De å gjemme Dem for?
Den enkle sannhet, som er kjent av enhver sauegjeter og lakei ...
At det eneste som betyr noe her i livet er å elske ... og bli elsket.
Jeg har gjemt meg for jeg trodde ikke at jeg skulle finne kjærlighet.
Men det tror jeg at jeg har nå.
De holder meg for narr.
Jeg er Dem ikke verdig. De omgir Dem med så stor prakt.
En av fordelene ved å bli født inn i det gode selskap er -
- at man i tidlig alder lærer at alt er tarvelig dukketeater.
Husker du piken som satte opp prisen på dette bildet -
- før hun orket å skilles fra det?
Ikke høyt nok.
Men nå har De mottatt tjenestene, mrs. Crawley.
Det er for sent å forhandle om prisen.
Oberst Crawley?
- Får jeg slå følge med Dem? - Gjør endelig det, Wenham.
- God aften, oberst Crawley. - Gudfader ...!
Det er en bagatell. De skylder mr. Nathan 165 pund.
Wenham, lån meg 100. Jeg har 70 hjemme.
Jeg eier ikke 10 pund engang, kjære venn.
Men mr. Moss tar seg nok godt av Dem.
Mitt gjeldsfengsel er Londons mest komfortable.
Slipp meg!
God natt.
- Er De sikker på De ikke vil ha noe? - Min kone kommer om et øyeblikk.
Som De vil. Ring med klokken hvis De trenger noe.
- De har vel brakt ut brevet mitt? - Jeg gjorde det personlig, sir.
- Er det ingen annen jeg kan gå til? - Det er alltids min bror.
Jeg vil ikke bry ham når jeg vet Becky er på vei.
Men allikevel ...
Arme Rawdon! Han havnet i fengsel.
Ja, jeg sender kausjon i morgen. Han dør ikke av en natt.
Gudene skal vite at han har vært der før.
Becky! Gud være lovet.
Det er meg, Jane. Jeg leste brevet ditt.
Jeg har betalt mr. Moss.
Dette er ikke noe sted for en kvinne som deg.
Du skulle ikke ha kommet.
- Jeg er ikke verd det. - Jo, du er det. Du er verd det.
Jeg vil forbedre meg.
Jeg vil skape et nytt liv for Rawdy og meg.
Jeg vil i hvert fall prøve.
Da klarer du det nok. Pakk sakene, så kjører jeg deg hjem.
Jeg beklager min overdrevne iver.
De behøver ikke be om tilgivelse.
Jo. Jeg trenger din tilgivelse. Og din kjærlighet.
Og hvis jeg ønsker å slutte? Og ikke ber om flere tjenester?
Du har fått mange tjenester alt.
Crawley ... Hvor har De vært så lenge?
Det skjedde ingenting. Du må tro meg. Jeg er uskyldig.
- Hva driver dere to med? - Fortell ham at jeg er uskyldig.
Du, uskyldig? Hvert smykke på din kropp er kjøpt av meg.
- Slipp meg forbi. - Din feige, løgnaktige skurk!
Rawdon, la være! Hva er det du gjør?
Kom her!
Ta av det halskjedet.
Ut herfra!
Lukk den opp!
Lukk den opp. Jeg vil se hvem av dere som lyver.
Lukk den opp!
1 000 pund.
Du kunne godt ha gitt meg 100.
Jeg har delt alt med deg.
Rawdon! Vent!
Tilgi meg! Vent!
Jeg gjorde en fryktelig feil. Unnskyld.
Du vet ikke hva jeg har gjennomgått.
Si ikke det. Jeg gjennomgikk det med deg.
Ikke fra begynnelsen.
Hør på meg nå, Rawdon. Jeg har elsket deg på min måte.
Da er det din ulykke. Farvel, Rebecca.
"Etter guvernøren av Coventry Islands dødsfall, blir stillingen tilbudt -
- den ansette Waterloo-veteran oberst Rawdon Crawley."
- Det er da ypperlig. - Det er ikke det spor ypperlig.
Det er en kirkegård. Og Steyne sender meg dit.
Uansett hvorfor det skjer, er det en mulighet som du må dra fordel av.
Livet mitt er tomt.
Alt jeg rører ved blir til støv.
Unntatt den gutten.
Vil du passe ham for meg?
Jeg lover deg at jeg vil elske ham som min egen.
Det gjør jeg allerede.
Gud velsigne deg.
Farvel, min bror.
Baden Baden, Tyskland 12 år senere
Hvem betaler for flasken?
Det gjør han.
Hun sier De betaler for en flaske champagne.
Hvem sier det?
Selvsagt.
Arbeidet kaller.
Gjør Deres innsats.
- Unnskyld, jeg snakker ikke ... - Første gang på kasino?
- Og om så var? - Så utnytt begynnerflaksen.
Du får ikke sjansen igjen.
George, hva ville Amelia sagt hvis hun visste du var her?
Ikke nå, Dobbin. Får jeg presentere ...
Jeg kjenner da godt majoren.
- God aften, mrs. Crawley. - Den beryktede mrs. Crawley?
Ja. Så din mor reiser på kontinentet? Din farfar tilga henne til slutt?
Ja, gud velsigne ham. Han sørget godt for henne.
Vi har reist med min mors venn.
Akk, major Dobbin, er De stadig bare en venn?
Kom.
De må da besøke mama. Kom i morgen. Vi bor på Hotell Erbprinz.
Hun vil ikke forstyrres.
Major Dobbin, da, jeg husker Dem ikke som ertekrok.
Det vil jeg svært gjerne. Si at jeg kommer i morgen.
De må ha kjent min far.
Likner jeg ham?
Meget.
- Du skal ikke invitere gjester. - Hun er jo en gammel venninne ...
Gammel bekjent. Det er noe annet. Din mor ønsker ikke å se henne.
Selvfølgelig vil jeg møte henne. Becky? Jeg kan da ikke annet?
Den lille djevelen bringer ulykke overalt. Hun drepte sin mann.
Han døde av tropefeber. Det kan du ikke bebreide henne.
Kan jeg ikke?
De tok fra henne sønnen.
Vås! Rawdon tok gutten fordi katter er bedre mødre enn hun.
Hva vet du om moderskap? Du har ikke barn.
Det vet jeg bare alt for godt.
Hvis jeg har noe å si her ...
Noe å si? Det har du ikke.
Hvem tror du du er? Min far?
Min mann?
Du har rett. Jeg vet jo hva hjertet ditt er i stand til.
Det kan klynge seg trofast til et fjernt minne og elske en drøm ...
... men det kan ikke se eller gjengjelde kjærlighet som min.
Jeg har da vært din venn.
Du har gitt meg lov til å være din venn.
Vi har brukt nok av våre liv på dette maskespillet, Amelia.
La det være slutt.
Det tretter oss begge.
Da fetteren døde, visste jeg Rawdy kunne bo på Queen's Crawley.
- Han hører til der. - Men du må da besøke ham.
Hvorfor gjør du ikke det? Forbyr lady Jane det?
Nei, Jane vil ikke hindre meg i å se ham.
Men Rawdy er blitt en stor mann.
Jeg elsker ham og vil ham vel, men jeg hører ikke til hans verden.
Og major Dobbin? Jeg traff ham på vei inn. Han så svært sint ut.
- Våre veier skilles visst. - På grunn av meg?
Ja, på grunn av deg, men ... det er andre problemer også.
Amelia Osborne, ditt lille fe! Han er din aller beste venn.
Blås i hva han mener om meg. Du må løpe etter ham.
Nei. Du vet ikke hvordan det er mellom oss.
Jo. Det har jeg visst helt siden jeg så ham kjøpe pianoet.
- Det var George. - Det var Dobbin.
- Jeg så ham med egne øyne. - George elsket meg.
George Osborne elsket bare seg selv.
Han hadde gått fra deg hvis det ikke var for Dobbin.
Ti stille.
Dobbin hadde rett.
Hvor du enn kommer, trekker du et spor av ondskap og hjertesorg.
Jeg kommer vel forberedt.
George ga meg dette brevet på hertuginnens ball.
"Kjæreste Becky. Redd meg fra et liv i lede og slit."
"La oss danse gjennom Europa. Din George."
Det skrev den mannen som du har tilbedt hele livet.
- Så dum jeg har vært. - Det har vi alle.
Men du kan ennå bøte på dumheten din. Løp nå.
Skynd dere. Det skal baki.
Min engel, forbarm deg over oss.
Spis med Fritz og meg på kroen i parken. Vi dør hvis du sier nei.
I morgen, kanskje. Spør igjen i morgen.
I dag er jeg litt trett.
Jeg søker madame de Crawley. Vet De hvor jeg finner henne?
Mr. Sedley?
Mr. Joseph Sedley?
Hva gjør De her i Tyskland?
I alle dager!
Har jeg funnet Dem?
Amelia sa at De var her.
Er det virkelig den skjønne mrs. Crawley?
Jeg er på vei tilbake til India.
India?
Sant for dyden, mrs. Crawley. Nå ser alt lysere ut.
- Jeg håper ikke reisen tretter Dem. - Det gør den ikke, mr. Sedley.
Jeg elsker jo å se nye steder.
Så vakkert det er her.
Tilegnet vår elskede Kulsum Alibhai 1927-2003